Tidigare i The Lost Room. - Vad är det här?
Joe Miller hittar en nyckel till ett rum som inte liknar något annat.
- Tänk om det återställs? - Så länge vi har nyckeln är det lugnt.
Ett rum som kan ta dig runt världen.
- Vart som helst? - Där det finns en dörr.
Och ger kraft åt allt där inne.
Det är ett objekt. Det finns minst 100 stycken.
Du kan inte förstöra ett objekt.
De gör alla konstiga saker.
Vissa personer tror att de där sakerna är ett sätt att kommunicera med gud på.
Sen du hittade nyckeln, har ditt liv blivit bättre eller sämre?
Folk är ute efter dig, Joe. De rädds inte att döda dig-
- eller din familj för att få tag i dem.
Min dotter försvann i det där rummet.
- Finns det något objekt som hjälper? - Ja, huvud objektet.
- Ge mig nyckeln, Joe. - Vem sida står du på?
Komisarie Joe Miller sköt precis sin partner.
The Lost Room Part 2: The Comb and the Box
Översatt av: Subwoofer www.Undertexter.se
- Hallå? - Hjälp mig pappa!
Bingo.
- Glad att se mig? - Jag kan inte riktigt lita på dig.
Det var du som ringde mig.
Du behöver Legionens hjälp.
- Hur vet jag att du hjälper mig? - Jag har inte dödat min partner.
Jag dödade inte Lou.
Se på mig. Det var inte jag.
Här några falska ID:n och kreditkort.
Det borde räka för ett tag.
Joe Doorman? Lustigt.
Jag har två objekt här. Din nagelfil och pennan.
Gör er av med dem. Eller vad ni nu gör.
Betyder det att du kommer gå med oss?
Berätta vad du vet om huvud objektet.
- De flesta tror att det är en myt. - Och de som inte gör det?
De dör eller blir galna när de letar efter det. Hurså?
Jag måste hitta min dotter.
Du kommer att ta död på dig själv.
Nästa.
Och mina foton.
- Vad heter du i efternamn? - Stritzke. S-t-r-i-t-z-k-e.
Jaha, Herr. Stritzke är här.
Har du aldrig hört talas om digitalt?
12 spänn.
Hallå!
Vad är det som pågår?
Se till att vara lite kultiverad nästa gång. Okej?
Perfekt.
Fan också.
Han måste ha gjort sig av med nyckeln. Vi får åka tillbaka och leta.
Det var inget skämt. Den är oförstörbar.
- Marty. - Komisarie Lee.
Hej. Jag är ledsen att jag måste ta det här igen.
Men jag undrar fortfarande, över händelserna kring Lou's död.
- Det var en privat uppgörelse. - Jag vet.
Jag har bara några egna frågor. Vem sköt det första skottet?
- Jobbar du med fallet officiellt? - Nej.
- Jag vill bara förstå. - Det har varit en hemsk vecka.
Helen har inte sovit, och uppriktigt sagt inte jag heller.
Om du läser rapporten, borde du förstå.
- Mordplatsen passar min beskrivning. - Tekniskt sett... ja
Jag är väldigt trött.
- Du måste äta, älskling. - Jag kan inte.
Det är det här huset. Jag kan inte stanna här längre.
- Lou blev mördad i rummet bredvid. - Snälla Helen.
Du såg Joe trycka av. Han dödade dig nästan.
Helen, du har ingen aning om vad du pratar om!
Jag är ledsen, älskling.
- Det är bara det att... - Vad?
Svara inte.
Vad menar du med att jag inte har en aning?
Jag måste ta det.
- Hallå - Har du hitta oss ett objekt?
- Jag försöker... - Du hade chansen att ta nyckeln.
- Tog du den? - Den försvann ifrån mig.
Skaffa oss ett objekt. Så är du välkommen i orden.
Leta efter Kang. K-a-n-g.
Kang.
Vem var det?
Martin!
Komisarie Miller.
Jag borde tacka dig för att ha upptäckt mina säkerhets brister.
Men det tänker jag inte. Jag är lite av en dålig förlorare.
Följ med in.
Var är nyckeln?
- Du får den inte. - Men den är min.
Jag betalade för den.
Den blev stulen ifrån mig. Det är ett brott, komisarien.
Har du gått så långt att du inte längre bryr dig om lagen?
Du bröt dig in i mitt hus och stal min klockan.
- Kan jag slå mig ner? - Visst.
Min dotter gick in i det där motell rummet.
Och nu är hon borta.
Så jag behöver nyckeln för att få henne tillbaka.
Hur i alla världen skulle du göra det?
Huvud objektet.
Vad det än är, måste jag hitta det.
Vad sägs om att jag ger dig några råd istället?
Gå din väg
Du har ingen aning om vad du gett dig in på.
Du har ingen aning om hur djupt det här går.
Och du kommer aldrig att ta dig upp.
Så länge du inte går din väg.
Är du färdig?
Du har trotsat mig, komisarie Miller.
Så enkelt är det.
- Män och kvinnor har dött av det. - Du får inte nyckeln.
Du kan dra åt ***. Jag har ingenting att förlora.
Ta jackan och låt honom gå.
Vi har mycket gemensamt, Komisarien.
Jag kunde ha hjälpt dig.
Jag är ledsen för det med din dotter.
Det är jag verkligen.
- Ska vi följa efter honom? - Nej
Det är upp till honom nu.
Tack, polarn.
Herr. Kreutzfeld, han är tillbaka.
Och har presenter med sig.
Klockan återkommer.
Tackar.
Jag kanske kan lita på dig trots allt.
Nyckeln stannar hos mig.
Varför berättar inte du vad du vet om huvud objektet
Kan vi börja om igen?
Så länge du inte börjar med att skjuta mig, så visst.
Ditt förnamn är Joe. Kan jag kalla dig det?
Mitt namn är Karl.
- Hur mycket vet du om objekten? - Inte mycket.
Första kända datumet för deras existens är den 4 Maj, 1961.
Ingen vet egentligen varför de kom till.
Men vi vet att folk kämpat om dem sedan dess.
Från början fanns det en cabal. "Samlarna"
De började samla objekt före det att någon annan visste vad som pågick.
På fem år, hade fått tag i nästan alla.
Inte långt ifrån 100.
Vad hände sedan?
De förintade sig själv.
De flesta blev dödade. Resten blev helt enkelt galna.
Några få överlevande kom överens om att det var bäst att-
- gömma dem viktigaste objekten och gömde dem i ett valv..
Jag har spenderat en stor del av min tid-
- och en löjligt stor summa pengar på att hitta det valvet.
Jag har ingen aning om var det är men jag vet-
- att för och ta sig ditt..
- Behöver man nyckeln. - Ja.
Inga erbjudande, Karl.
Jag vill bara hitta min dotter.
Ja, självklart.
Huvud objektet är vad du behöver.
Om det existerar finns det i valvet.
Det finns andra objekt i valvet som jag behöver. Ögat.
Den sägs kunna hela folk.
Och vad ska du ha den till?
Den här stilige mannen min son Isaac.
Somnade du när du tittade på filmen?
Ja. Hälsa på Joe.
- Hej, Joe. - Hallå, Isaac.
Jag berättade för honom om våra planer för att behandla dig.
- Vad är namnet på sjukdomen? - Leukemi.
Bäst att du somnar om igen, tuffing.
Nu kanske du förstår varför jag är...
desperat och gör vad som än krävs.
Jag vill precis som du rädda mitt barn.
Vi kanske kan hjälpa varandra.
Den enda "samlar medlemmen" som kan tänkas vara vid liv är Barbara Stritzke.
Hon är nästan omöjlig att hitta eller döda.
För att hon har ett nära oslagbart objekt: "Kammen"
Jag är ledsen. Blev det några repor?
- Vem kan säga det? - Jag kanske repade den.
- Låt mig se om jag kan ge dig något. - Nej!
Jag behöver din hjälp. Var är du?
Jag kommer tillbaka.
- Jennifer Bloom. - Vad vill du, Joe?
Jag letare efter någon, och jag tänkte att du kunde hjälpa mig.
- Men jag kanske avbröt något? - Nej, strunt i det
Vad letar du efter?
Jag försöker hitta en kvinna vid namnet Barbara Stritzke.
Så du behöver min hjälp?
Du och Kreutzfeld. Vilket par.
Han är okej för att vara rik.
Pågrund av olika omständigheter kan vi vara vänner.
Kreutzfeld var på vår sida förut. Han var en legionär.
Men för ett par år sedan, började han köpa objekt som en dåre.
Han betalade min partner 2$-
- för att stjäla nyckeln ifrån oss.
- Kan du verkligen lita på honom? - Hans barn är döende.
Min dotter försvann i det där rummet. Jag hoppas att vi kan hjälpa varandra.
Var inte dum, Joe.
Jag kommer att pröva varje medel för att få min dotter tillbaka.
Okej då.
Jag hjälper dig att hitta Barbara Stritzke.
Men efter det, får legionen kammen.
Avtalat.
- Vad gör kammen? - Den stoppar tiden.
Vänta här.
- Arjun Mehta. Hur kan jag hjälpa dig? - Titta ut igenom ditt fönster.
Jag har Joe Miller i bilen och han har nyckeln.
- Tog du hit honom? - Det vet han inte.
Jag kan ta nyckeln nu om du vill.
Han är mer värdefull om vi kan få över honom till vår sida.
Han kommer inte att gå med.
Han tror att han kan få sin dotter tillbaka med de rätta objekten.
Vi trodde alla att vi kunde få saker ogjorda i början. Kommer du ihåg?
Om vi inte agerar nu, kan han hamna i Kreutzfeld's händer.
Håll dig nära honom. Skaffa dig hans tilltro.
Vissa att vi försöker hjälpa honom. Och, Jennifer...
Ge honom infon om Stritzke. Håll dig vid honom.
Jag har bra och dåliga nyheter.
Den bra nyheten är att jag har ett spår på Barbara Stritzke.
Hon är Michigan.
- Och vad är den dåliga? - Det är orderns område.
Suzie Kang. Endast kontant. Direkt betalning.
30124 Eastwick.
Jag är ledsen, älskling.
Ursäkta mig.
Är du Suzie Kang?
Hon är där back.
- Känner jag dig? - Nej.
Mitt namn är Martin Ruber. Och jag letar efter ett objekt.
Försvinn.
Jag har kontanter
Vad letar du efter?
Någonting lätt. Du vet, någonting nära.
- 5.000$ - 5.000$
Det är din lyckodag. En bilmekaniker på blommfield's.
Postade en fråga på ett motorforum om någon visste-
- varför ett par glasögon hindrar en bil från att starta.
- Jag förstår inte. - Glasögonen förhindra förbränning.
- Har du något objekt? - Nej, jag bara letar upp dem.
Jag rör dem aldrig. De där grejerna dödar dig.
Tack.
Barbara lämnar alltid nyckeln i grodan.
- När kommer hon tillbaka? - Från de döda?
- Vad sägs om aldrig? - Här, det här löser det...
Barbara's brorson Harold bor här nu.
Han har låtit det här stället bli en jävla sopptipp.
- Jag ser honom nästan aldrig. - Vi ska bara stanna någon minut.
- Jag är här när ni kommer ut igen. - Okej.
Jag antar att Barbara var bra på att skjuta.
Inte konstigt att ordern aldrig tjafsade med henne.
Och det ser ut som att hennes brorson spionerade på Tom.
Herre gud.
Jag kollar damernas omklädningsrum.
Harold Stritzke!
Vad håller du på med?
Harold, Jag behöver din hjälp.
- Jag vill bara ställa några frågor. - Försvinn!
Lämna mig i fred! Du får den inte!
Du är svår fångad, Harold.
Det här är rummet, eller hur?
- Vad tänker du göra med mig? - Ingenting. Bara lugna ner dig.
- Vad händer om jag öppnar dörren? - Utan nyckeln, dör du direkt.
- Verkligen? - Ja.
Är du med i ordern?
Nej, få inte paranoid, Harold.
Paranoid!
Precis som om ingen försöker ta min kam.
Ingen försöker skjuta mig i ryggen. Paranoid!
Jag skulle ha blivit skjuten 60 gånger, om jag inte hade haft kammen.
Om du inte hade haft kammen, hade ingen skjutit på dig.
Det är din åsikt, kompis. Du har ett objekt men du ger inte bara upp.
Min dotter försvann i det här rummet.
Jag behåller den tills hon är tillbaka.
- Försvann hon? - Ja.
- Mig lurar du inte. - Nej jag Ijuger inte.
Så när hon är tillbaka, kan jag skjuta objekten till månen om jag vill.
- Vad vet du om huvud objektet? - Vad?
Huvud objektet, det som styr alla de andra.
Din tant Barbara var en samlare. Hon måste ha vetat om det.
Jag vet inte. Hon sa aldrig nåt om det.
Gör dig inte besväret. Objekten fungerar inte här.
Okej då, bäst att du pröva dem alla.
Har du prövat den där?
Jag ska bara återställa rummet.
Nej! Vart tog den vägen?!
- Var är kammen?! - Lugn Harold.
Harold du måste vissa mig hur man använder kammen.
Hur vet jag om den fungerar?
Det borde vara ganska uppen
...bart. Se, du gjorde det!
- Är du okej? - Jag är lite yr.
Det tar ett tag att vänja sig.
Pröva att göra det fyra gånger i rad. Då kommer du att spy ut din mage.
Känner du dig alltid sådan här?
Du måste vänta lite en stund innan du gör det igen. Förstår du?
- Ja. - De här som vännerna finns också.
Åksjuke tabletter. Man kan inte gå någonstans utan dem.
- Ta två. - Jag mår bra.
- Så det fungerar bara i några sekunder? - Ja, 10 som max.
Du måste använda den försiktigt. Gömställen är bra för att hämta andan.
Vill du se något? Vill du pröva igen? Kolla in det här. Försöka att ta den.
Jag slår vad om att du inte klarar det. Kom igen du klarar det inte.
Du är klen! Förstår du? Allting är fruset.
Du kan inte ens öppna dörrar.
Du kan röra dig och gömma dig. Det är allt.
Här. Tack.
- Får jag tillbaka den? - Kommer du att fly?
- Nej. - Okej då.
Tro mig, Harold. Jag vill inte ha kammen. Jag vill bara ha din hjälp.
Lova mig att du inte tar kammen, det är allt jag har.
Jag lovar.
Tack, kompis.
- Det är bara en telefon. - Okej.
Hej.
- Glömt någonting? - Ja, jag är ledsen för det.
- Men jag är med våran kille. - Du skojar med mig.
- Med kammen? Var är du? - I Kansas.
Ta med dig honom tillbaka.
Det kan jag inte. Jag behöver lite mer tid.
- Vi hade ett avtal, Joe. - Jag sa att ni kunde behålla den.
Jag sa inte att jag själ den åter er.
Jennifer, jag kan inte göra det. Kammen är det enda han har.
Du förstörde det, Joe.
- Hon är Michigan. Vi har henne. - Följ efter henne.
Vem var det, din flickvän? Mer som en ex jag aldrig haft.
Jag har också några sådana.
Harold, du måste fundera. Lämnade din tant någonting efter sig?
- En anteckningsbok, karta, någonting. - Nej.
Vänta! Hon lämnade någonting.
I skogen.
283. Jag har dig.
Vem i helvete är du?
Jag har förstått att du hittat mina glasögon.
- Dina glasögon? - Ja.
Varje gång jag har på mig dem, vill inte min bil starta.
Det var ju synd... för här finns inga glasögon.
Vad du än hört så var det ett missförstånd, förstår du?
Var är hon?
Det var ett tag sedan.
Jag vet att det är här ute.
Över vuxet.
Där är hon. Jakthyddan.
Min tant brukade ta med mig hit på jakt.
Det låter som om din tant var en snäll dam, Harold.
Jag ber om ursäkt för lukten.
Det var ett tag sen.
Fortfarande här.
Hon bad mig att gömma det tills..
- det var tid. - Tid för vad?
Jag vet inte. Kanske tills du kom och letade efter dem.
- Kan jag ta mig en titt på dem? - Visst.
Gallup, som en häst
Nej, som New Mexico.
Harold, har du en tändare eller några tändstickor?
Ja, jag tror det.
Låt se.
Tack.
Vad gör du?
- Det är ett objekt. - Nej, är det huvud objektet?
Jag vet inte, Harold, men tack.
- Kan jag behålla de här bilderna? - Javisst.
Tänker du behålla kammen också? Berätta för honom, Joe.
- Han bort lovade kammen till legionen. - Nej!
- Nej... Joe. - Nej.
- Han utnyttjar dig, Harold. - Vänta en minut.
Ner!
Lugna dig Harold! Titta på mig!
Ge mig kammen. Vem skjuter. Hur många?
De är fyra stycken. De ringar in oss.
- Det är ordern! - Stanna nere!
Du får tillbaka den. Ta den här.
Se upp! Han har kammen!
- Där är han! - Du går rakt på, jag går runt.
Skjut inte!
Vill du ha den?
- Kommer du att bli bra? - Jag tror det.
Jag ska be en doktor kolla på det, för säkerhets skull.
Nej. Behåll den.
- Jag vill inte ha den längre. - Är du säker?
Jag är trött på folk som försöker skjuta mig.
Behåll den.
Lycka till!
- Är du okej? - Nej.
Jag har aldrig dödat någon förut.
Jag skaffade er ett objekt.
Okej, du är antagen.
Välkommen till ordern, Martin Ruber.
Det är lugnt. Du är inte i helvetet längre.
- Wally, kom här. - Vad har jag gjort.
Det är inte roligt om du ska hålla på och hämta tillbaka dem.
Känner du igen de här?
Det här är ett objekt.
Vad är det här? Vad är i gallup?
Jag ger upp. Vad?
Ljug inte för mig. Den här säger gallup.
- Din bussbiljett går till gallup. - Tekniskt sett är det bara utanför.
Det vet jag. Jag vill bara förstå det här.
Om jag visar dig vad som finns där, finns det ingen återvändo.
Det får inte din dotter att komma hem.
Det kommer att göra dig galen.
Jag har inget val, Wally.
Jag måste gå, så vissa mig.
- Kom igen! - Kör till.
Kom ihåg att du bad om det här.
Okej. Så varför här?
- Varför mitt i ingenstans? - Det här är inte mitt i ingenstans.
Det är i mitten av överallt. Allting.
Kom igen.
- Kände du det där, Joe? - Kände vad?
Det. Som när två objekt börjar närma sig varandra.
Den sjuka känslan. Som en vibration här inne.
Jag har känt det ett tag nu. Jag trodde att det var nerverna.
Det är motellet. Alla objekten.
Nyckeln, rummet, allting... de kommer alla från den här platsen.
- Visste du om det här hela tiden? - Det är en dålig plats.
Vad vet du mer?
Det inträffade den 4 Maj, 1961.
1:20 PM.
- Vad inträffade? - Det som skapade de här objekten.
Objekten vill bli samlade igen.
Tror du att det var en slump att vi träffades?
Tror du att du hittade "bilderna" av en slump?
Jag kanske visade dig vägen, men det var objekten-
- som tog dig hit.
- Var är rum nr. 10? - Det finns inget rum 10.
Det har aldrig existerat.
Inte efter den 4 Maj, 1961 i alla fall.
- Vet du vad det där är? - En objekts karta.
Vad i helvete?
Är... du... han?
- Martin Ruber... - Ja.
Tror du på återfödandet av gud?
Tror du på sanningen, ordern den nya religionen?
Ja.
Tillbakavisar du ditt förra liv?
Ger du dig själv till ordern?
Ja.
Be, då.
Be till det här objektet.
Vad är det?
Det är en bit utav gud.
Precis som alla andra objekt.
Jag vill att du ber till det.
Om vi kan återförena alla objekten
- kan vi återskapa minnena från gud.
Vi kan kommunicera med gud.
För första gången i människans historia.
- Tror du på det, Martin? - Ja, jag tror.
Så öppna dina ögon och anta ordern.
Dum. Arrogant.
Du lever enbart för att jag en gång var som du.
Men du kommer att lära dig, Martin.
Tacka mig för den här barmhärtigheten.
Tack.
Motell rums nyckeln-
- är det viktigaste objektet för ordern.
Margaret jag vill att du bildar en grupp och hittar Joe Miller och tar nyckeln.
Vi kan inte ha en till förstörare som Michigan.
Ray Korey's grupp i New York-
- och Parchman's grupp i Cleveland.
Kommer att fungera som support om det blir nödvändigt.
Jag förstår att Dr. Ruber känner Joe Miller personligen-
- det är därför som jobbet är ditt.
Jag tror inte att Dr. Ruber är i slag för att hjälpa oss.
Efter det som hänt emellan dem.
Det är precis därför han kommer att vilja prata med mig.
Han vill döda mig.
Det finns inga spöken.
Jag bara frågar dig. Svär du på att du inte såg henne?
Jag såg henne inte.
- Jag tror inte på spöken. - Inte jag heller.
Men jag tror på magiska bussbiljetter.
Jag har sett bussbiljetten, med mina egna ögon.
Jag såg henne. Vad hon än var, så var hon där.
Här. Tejpa fast den.
- Är du redo? - Ja.
- Jag känner mig dum. Gör du det? - Ge det bara någon sekund.
Perfekt. Kameran är trasig.
Jag kanske kan fixa den.
Nyckeln är okej.
- Ja, det är Miller. - Joe, det är Ruber.
Vi måste prata... om din dotter.
- Vad vill du, Ruber? - Hjälpa dig att åter få din dotter.
Jaså? Har du några tankar om att få Lou tillbaka?
Jag har gått med i en grupp, Joe. En cabal.
De kallar sig ordern för återfödandet.
De tror på objekten. Och de vill använda dem.
Har du en aning om hur kraftfulla objekten egentligen är?
Ordern tror att de kan föra samman alla objekten igen...
- De kan tala till gud. - Det är galet.
Kom med mig till ordern.
Ge oss nyckeln.
Om någon kan få Anna att komma tillbaka, så är det vi... tillsammans.
En dag, Ruber...
En dag kommer du att behöva mig, Joe.
Jag har nästan fått den här saken till att fungera.
Kan du göra elefant pannkakor?
- Vad för sorts djur pannkakor? - Elefanter.
Jag vet inte hur man gör det. Men vad sägs om en mus?
Okej, jag har det.
Okej, vänta. Gå tillbaka.
- Ta det långsammare. - Hon upplöses.
Du ser på något sätt, för nyckeln henne tillbaka
i några sekunder till vårat... tid och rum.
Hur är det när hon inte är i våran värld?
Jag vet inte. Men Anna kanske är fast i samma värld.
Jag måste ta reda på vem hon är.
- Är du säker på att du vet vart du går? - Ja.
- Hur mycket längre? - Jag vet inte. Inte mycket.
- Det verkar inte var någon genväg. - Sluta beklaga dig.
- Vad är den här stadens namn? - Jag minns inte.
- Varför inte? - Jag är trött på dina frågor.
Jag minns inte stadens namn. Det spelar ingen roll.
Vad den var för länge sedan vet jag inte...
- Ni gör intrång. - Förlåt.
Vi visste inte att det bodde någon här. Vi är på väg till staden.
Det finns ingen stad längre.
- Trevlig. - Det är därför som jag inte kommer hit.
- Kom igen. - Lugna ner dig.
- Var är alla? - Just precis.
Ska vi lägga ett bud?
Är du stolt nu?
- Vad är problemet? - Jag har varit här några gånger förut.
- Och jag gillar inte det här stället. - Bara häng med mig en stund till.
Jag bjuder på lunch.
- Busstationen ligger där åt. - Jag letar inte efter busstationen.
Jag är hungrig och vill äta.
Jag tar specialen.
- Kalkon och potatismos. - Låter gott.
- Lite äppelpaj och kaffe också. - Jag tar två av det samma.
- Två? - Ja, två.
- Ser du nu varför jag inte gillar det? - Lugn, okej?
- Någonting mer? - Ja.
Jag vill veta om det där motellet.
Vad är problemet? Kan jag inte ställa en enkel fråga?
- Vad hände i det där motellet? - Det är hemsökt.
- Vad menar du med "hemsökt"? - Det dyker upp folk från ingenstans.
De kommer gående över kullen och tror att de är i helvetet.
Förut hände det nästan aldrig. Nu händer det hela tiden.
Okej, vem är kvinnan på motellet?
Kvinnan?
Spöket?
Har någon sett henne? Ingen?
Vi tar resten vid bordet.
Jag vet att jag hallucinerar, det känns som om jag håller på att förlora det.
Du förlorar det? Ser du de här personerna?
De bor 2,4 km ifrån motellet.
Det gör dem halva galna, och de vet inte ens varför.
De flesta stack för ett tag sen, men...
de...
flesta av dem räknade aldrig ut det. Vad är det?
Där är vårat spöke.
Hej.
- Vill du komma in? - Det tror jag inte.
- Bättre så? - Ja, mycket.
Jag vill ställa dig en fråga.
Känner du igen henne?
Nej.
- Vem är hon? - En kvinna jag såg vid motellet.
Det riktiga motellet i rum nummer 9.
- Vad är det? - Joe, åk inte tillbaka dit.
- Visste du om det? - Du skulle inte förstå.
Vad skulle jag inte förstå, Jennifer?
Visst är det där killen från hemmet?
Det är min bror. Drew.
Vi har alla våra skäll till att vilja bli av med objekten. Drew är min.
Han blev besatt av rum 9.
Vad som än hände där inne...
så förstörde det honom.
Så, Joe, lova mig att du aldrig återvänder dit.
Jag är ledsen för din bror. Det är jag verkligen.
Men jag måste tillbaka dit, för det som händer-
- den kvinnan, kan hända med Anna just nu.
Jag ska ta reda på namnet till alla på bilden.
Förhoppningsvis kan jag prata med en av dem.
För kan jag få ut den kvinnan, kan jag få ut Anna.
Det vet jag.
Min brors forskning om rum 9.
Ja. Hem ljuva hem.
Jennifer, jag...
Mår du bra?
Ja.
Krossa inte mitt hjärta.
Krossa inte mitt.
Jennifer, klä på dig. Vi måste gå.
- Vad är det som pågår? - Ta med allting.
Det är fortfarande kvar. Vem som än gjort märket var här 1961.
Jag tror att min bror identifierade personerna på fotot.
De är "samlare"
Kvinnan du såg var motellets föreståndare 1966.
- Arlene Conroy. - Conroy.
- Kvinnan på bilden? - Ja.
Vad hände med resten av dem?
Alla andra är döda.
Vi måste ta reda på vem det här tillhör.
- Är det någon där inne? - Ja, jag jobbar över.
Vem är där inne? Pendergast?
Ja, polarn.
Jag har sett den här killen förut. Jag är helt säker på det.
Vem fan är där inne?!
Kom igen.
Vem i helvete är du? Ut ur mitt hus!
Gus Jacobs, jag vill veta om Arlene Conroy.
Jag har sett henne.
Vid motellet.
- Var snäll och berätta vad som hände. - Jag vet inte.
Jag önskar att jag kunde hjälpa henne.
Hon är min fru.
Min dotter försvann i motell rummet, precis som din fru.
- Hon är bara åtta år. - Herre gud.
- Jag är ledsen. - Snälla, hjälp mig.
Berätta vad som hände i rum 9.
Vet du hur objekten skapades?
- Var ni inblandade på något sätt? - Nej.
Nej. Hur skulle vi kunna vara det?
Vi sköte bara motellet. Det var allt.
Arlene var föreståndare. Jag var portvakt.
Det var bara en vanlig plats.
Det var inte som om något hände.
Vi räknade efteråt ut att något måste ha hänt.
Motellet har bara nio rum, eller hur?
Förutom en dag då Arlene fann en nyckel till rum 10.
Vi prövade nyckeln...
Jag antar att du vet vad vi såg.
Det var fortfarande ett par objekt där inne.
Jag ville inte ha något av det.
Men Arlene fick blick för dem.
Hon ville ha tillbaka alla objekten.
Hon fick några av våra vänner inblandade.
- Snart var vi en grupp. - "Samlarna"
1966, hade vi hittat nästan alla objekten.
Eftersom det inte fanns något rum 10, började Arlene experimentera i rum 9.
Och tillslut hittade hon klock asken.
Det var då allt gick fel.
Vad menar du med gick fel?
Det är lättare om jag visar dig.
Det här är en kopia. Originalet blev stulet för länge sedan.
Hon ser precis likadan ut.
Arlene hade letat efter dem *** objekten i år.
Hon sa att man med rätt kombination, skulle kunna öppna dörren på "riktigt".
Jag tror att hon var galen redan då.
Sedan gav jag henne klock asken.
Och allt gick åt skogen.
Hon öppnade dörren och det var som om...
hon öppnat en reva i verkligheten.
- Vad i helvete händer? - Gus, är filmen ihop klippt?
Nej. Det är en oredigerad film.
Arlene offrade sig själv för att få slut på det.
Jag såg Arlene ett par månader senare vid motellet.
Bara i några sekunder.
Hon bad mig om hjälp. Men jag kunde inte det.
För jag visste inte hur. Jag gjorde mig av med nyckeln.
Jag återvände aldrig.
Jag byte namn. Jag reste överallt.
Av någon anledning kom jag tillbaka.
Jag gissar att jag ville vara nära henne.
Gus, vad gör asken?
- Kan jag ta filmen? - Ta den bara.
Jag vill aldrig se den igen.
Och om du hittar min fru.
Var snäll och få ut henne ur eländet.
Du kommer inte att tro mig, komisarien. Vi hade ett inbrott igår kväll.
Någon gjorde det bara för att använda fingeravtrycks databasen.
- De loggade in på Joe Miller - Varför har han fortfarande ett login?
- Vi har mycket att göra. - Vad letade han efter?
Okej. Det verkar som om Joe Miller är på väg till New Mexico.
Jag tror att det här är asken.
Om nyckeln kan få Conroy en bit på vägen tillbaka-
- kanske asken kan få henne att komma tillbaka helt.
- Jag vet inte. Någonting saknas. - Hur får jag tag i asken?
Om du gör det här, följer jag med.
Det finns en kvinna. Hon är objekt spårare.
Hon handlar inte med legionen, men kanske med dig.
Hennes namn är Suzie Kang.
- Vem var det som tipsade dig? - Jag hörde bara talas om dig.
- Jobbar du för legionen? - Nej.
Bra. Det är ett gäng idioter. De försöker gömma undan objekten.
Det är inte bra för affärerna. Men de får sina ändå.
Jag är ensam. Och jag har nyckeln.
- Så du är den nya motell killen. - Joe Miller.
Ja, ja. Kan jag få se nyckeln?
- Kan jag peka med min pistol på dig? - Jag vill bara se nyckeln.
Okej, Herr. Kille. Vad är du ut efter?
- Asken. - Den kan du inte få tag i.
- Var är den? - Jag tycker synd om dig som är så dum.
1.000 spänn.
Den dämpar fuktens dynamik inom en begränsad radie.
Jag måste ha varit frånvarande när vi hade det i skolan.
Den förhindrar saker ifrån att falla sönder.
- Vem har den? - De kallar sig för ordern.
En väldigt elak cabal.
Asken var deras första objekt. De byggde sin religion runt den.
Tack.
- Jag antar att om du tänkt skjuta... - Håll käft och lyssna.
Ordern har ett objekt som jag behöver. Klock asken.
- Var förvarar dem den? - Jag vet inte.
Ljug inte för mig, Ruber.
- Du kommer aldrig i närheten av den. - Då så. Slut dina ögon.
- Lyssna på mig, Joe. - Du kan inte få tag i den, men jag kan.
- Jag fixar asken åt dig. - Sitt ner.
Jag vill se motell rummet igen.
- Jag vill gå in i det. - Varför det?
För att när jag såg det rummet...
visste jag att de var något som jag var menad att se.
Jag vet inte varför. Men jag måste få se det.
Jag måste in i det rummet.
De enda anledning till att du lever är att jag behöver asken.
När du fixat asken kommer du in i rummet.
Om jag tar mig därifrån i ett stycke-
- lovar jag att hitta ett sätt att väcka dig på.
Herre gud, Drew.
Kammen.
Jag vill att du ska veta att jag hittat ett sätt att få din fru tillbaka.
Allt du ger henne är smärta.
Låt det bara vara.
Jag är ledsen. Men jag måste pröva det.
Ursäkta mig.
- Miller. - Lyssna, Joe.
Det sista objektet min bror saknade var kammen.
- Jag fick tillbaka den av legionen. - Jag kommer strax.
Jag måste gå.
Arlene försvann inte på samma sätt som din dotter.
Arlene hade nyckeln.
Det var objektet som åt henne.
Det var objekten.
Joe Miller, du är arresterad för mordet på Lou Destefano-
- och kidnappningen av Anna Miller.
Vill du göra ett uttalande?
Ex-fru-
- vårdnadstvist. De kommer föra bort dig och låsa in dig.
Berätta vad som hände.
Det kan jag inte göra.
Du känner mig.
Du har varit i mitt hus. Våra barn har lekt tillsammans.
Jag har sett dig med Anna. Du är en bra pappa.
Okej? Det är inte likt dig.
Så, låt mig hjälpa dig att få tag i den som gjorde det här.
Lee, jag berättar det för dina tjejers skull...
Släpp det här fallet.
Vad i helvete har du blivit indragen i?
Lou frågade mig det samma, och nu är han död.
Och Anna?
Hon lever.
Och om jag så måste dela världen för att få henne tillbaka, så gör jag det.
Sista chansen.
Är du okej?
Har du nyckeln, Joe?
Ja, jag har nyckeln, Ruber. Och jag är beväpnad.
Stanna! Lägg i parkeringen.
Ta ur nycklarna ur tändningen. Nu!
Jennifer, titta bort! Han har kortleken.
Lägg dem på instrumentbrädan, Ruber, nu!
Ut med dig!
Ställ dig emot vanen!
Ge mig klock asken!
- Ge mig asken! - Här är den!
Joe, ta kammen.
Joe, vad gör ni?!
Släpp in mig!
Öppna asken!
Har du sett en liten flicka?
Min dotter är fast i rummet. Snälla hjälp mig.
- Är du han? - Är jag vem?
Mannen. Mannen i bilden!
- Bild? Vilken bild? - Snälla!
- Få det att sluta! - Vilken bild?
Stäng den inte!
Joe, kammen!
Tack.
Jag är inte mannen i bilden. Jag är ledsen.
Jag vet.
Jag såg din dotter.
Hon väntar på dig, Joe.
Hon sa att hon sett Anna.
- Jag förstår inte. Vad hände? - Jag vet inte.
Men jag tror att jag vet vilket objekt hon pratade om.
- Det här. - Vad är det?
Det är rummet.
Herre gud.
Kan du flytta på dig, Ruber?
Sådär måste rummet sett ut 1961.
Precis före det att objekten förändrades.
- Vad var det där? - Vad?
Vad i helvete är det där?
Det är en man. Det fanns en invånare i rum 10.
Otroligt.
Kom igen. Nu sticker vi.
Du kan inte lämna mig här. Jag gav dig asken.
Vi hade en överenskommelse.
Kom igen, Ruber.
Herre gud. Vi är verkligen i rummet.
Han var precis här.
Känner du dig upplyst nu, Ruber?
Ja. Det gör jag.
Objekten fungerar inte i rummet, Ruber.
- Han stal den! - Det spelar ingen roll.
Varför?
- Mannen i rummet. - Ja?
Om jag har rätt, är han huvud objektet.
Och vi ska hitta honom.
Översatt av: Subwoofer www. undertexter. se